![Lihula gümnaasiumi playback](https://online.le.ee/wp-content/uploads/2013/05/Lihula-gümnaasiumi-playback.jpg)
Neljapäeva, 2. mai õhtul täitus Lihula kultuurimaja saal ja saalitagune pealtvaatajaist ning esinejaist pilgeni. Lavaesist kaunistasid vinüülplaadid, kardinatel särasid juba tähed. Algas retrorokipidu. Publiku ette ilmusid õhtujuhid õpetaja Eda Aavik, lihtsalt Eda, musta värvi krussis lokkidega parukas, ning sädemeid pilduvas pluusis ja valgesse riietunud rockikuningas Elvis Presley, tavapäevadel koolidirektorina tuntud Janar Sõber.
Lummav vaatepilt pani saali kihama, kuid mitte kauaks, sest Ajurünnaku noormehed oma solistide Eve Pärnpuu ja Jaanus Getreuga kukkusid rokkima. Äkki ilmus ei tea kust Jaanuse kõrvale VI klassi Joel Oberschneider, miniseelikus, musta pika parukaga, kõrgetel kontsadel, käes hari, ning liitus solistiga.
„Läksin Jaanusele näppu viskama ja arvasin, et ta kutsus mind lavale. Rokkisin täiega,“ tunnistas Joel hiljem.
Pidu sai hoo sisse III klassi looga „Tsirkus”. Klounid suurte punaste ninadega, akrobaadid, kes tantsu vahele hundirattaid viskasid, vaimustasid publikut.
IV klassi noormehed laulsid tuntud–teatud „Kikilipsu” ansambli Route 60 muusika saatel. Taustal tantsisid tütarlapsed, samuti kirjud kikilipsud ees.
XII klassist tahtis Hanna Vaimla olla daamilik Anne Veski, kuid sõbrad laitsid soovi maha. Siis viskaski ta oma valge mantli ja punase kübara põrandale, riietus musta nahktagisse ning laulis „I want it all”, kitarridel soleerisid Mihkel Kivisalu ja Janno Esko.
Kui lavale tulid õpetajad oma solisti Elvisega, käis järjekordne kahin läbi saali. Esinejad olid enda välimusega tõsist vaeva näinud, ilmselt kodukapis inventuuri teinud ning leidnudki sobiva.
John Lennoni „Imagine’iga” võlus Elvis jälle kuulajaid. „Ma teadsin küll, et direktor laulab, aga et nii hästi…” oli Epp Sillukse hämmeldunud. Küllap nõnda mõtlesid teisedki.
II klassis olid tibud, kes vihtusid omal ajal väga populaarset tibutantsu. Tants läks hoogsamaks, kui nende sekka hüppas suur oranž „kõige suurem sõber” Leopold.
Peo peakorraldaja X klass jõudis aeganõudva ettevalmistuse kõrvalt ära õppida ka kava „Retro”. Kuigi nad said teha vähe proove, nagu pärast kurtsid, sujus kõik viperusteta.
„Girl–boy power” tõi lavale VIIIb maadlusdressides noormehed, kes tahtsid näidata oma võimu õblukeste sätendavates kleitides tütarlaste üle. Võimas oli see meeste liikumine.
V klassi „Kivideta kirsid” andis teada: kui kirsid söödud, võib kivid minema visata. Nõnda poisid põrandal lebavaid tütarlapsi harjadega välja pühkisidki. Rokiajastul polnud ju igas kodus tolmuimejat.
„Kutse tantsule” VIIIa esituses oli stiilne ja hariv. Mitte iga ettejuhtuva noormehega ei lähe tütarlaps tantsima, vaid ikka viisaka ja hoolivaga. Nõnda said poisid tantsupartneri, kui tulid, lill näpus, naeratus näol.
„Retromix” oli VI klassi etteaste. Tütarlapsed tantsisid ABBA loo „Waterloo” taustal. Siis tulid poisid. Kentsakas, põnev oli vaadata, kuidas Keneth Urb ja Kevin–Richard Roinonen olid end tütarlasteks riietanud, seisid seljaga publiku poole ning püüdsid puusi hööritada, kui juba laval käinud Joel karaoketas Freddie Mercury laulu „I want to break free”. Hipiürbis Krismar Liiv esitas „San Franciscot”, Mart Vatter puhus talle peale seebimulle: huvitav võte! Krismar ei teinud teist nägugi, vaid laulis rahulikult edasi. Tema ümber koondus kogu klass, kerkisid plakatid „Love”, „Peace”.
Üheskoos tehti publikule kummardus.
VII klassi „YMCA” näitas järjekordselt kuulsat näitlejat Erik Mikkust, kes seekord rokkis esiplaanil ihust ja hingest, taustal tütarlapsed tantsusammudega.
Kui lavale sammus musta värvi T–särkides poisse, siis tundus, et nende rivi ei lõpegi. Kas tõesti on I klassis nii palju poisse! Kus siis tüdrukud on? Ja sealt nad tulidki, tantsides, käes suur joonistus Mona Lisast. Kõlas „Michelangelo”.
Viimaseks esinejaks jäi loosi tahtel IX oma „Segasumma suvilaga”. Punastes pükstes klassijuhataja Väino Põld lootis ise laste eest esineda, kuid avastas, et ei saa sellega hakkama. Nii ta pidigi õiged esinejad lavale saatma. Ka siin oli osa noormehi end naisteks riietanud. Väga kenad ja kaunid olid.
Esinemised esinetud, algas I koha võitnu hääletamine. Pidu oli ka heategevuslik – kool tahaks osta moodullava, mis on kallis. Ümmargusele lauale olid pandud pooleliitrised purgid, kaantes rahapilud, küljes lipikud klassi numbritega. Missuguse klassi purki kõige rohkem raha koguneb, see ongi võitja. Kui raha kokku loeti, selgus võitja — VI klass. Kokku annetati koolile 388.50 eurot.
Õhtut austasid ka külalisesinejad: Route 60, milles mängivad Lihula kooli endised õpilased Marko ja Mairo Kanter, Mattis Paat ja Ringo Kalm. Nad tegid taustamuusikat ja andsid ka väikese kontserdi valitud paladest. Andreas Rahuvarm, Lihulas legendaarne mees, viis kuulajad möödunud sajandi seitsmekümnendatesse. Tohutu pika musta värvi paruka ja nahktagiga oligi ta tõeline rokkar. Tema selja taga rokkisid õhtujuhid teineteise võidu. Andrease kõrvale tuli laulma I klassi Herman Reinmaa. Oli see tema esimene avalik esinemine? Küllap mitte, sest ta oli rahu ise.
Tallinnast sõitis kohale trummivirtuoos Siim Koppel. Lava pimenes, Siim mängis, tema kehal ja trummidel helklesid neoonvärvid. „See oli ikka väga vinge!” öeldi tema mängu kohta.
Peo võitja kuulutati välja ning VI klass esines uuesti. Saal skandeeris: „Korrata! Korrata!” ja nii pidi kolmandat korda esinema. Mikrofoni ette astus nende klassijuhataja Liisi Saar, kes tänas oma entusiastlikke õpilasi ja publit sooja suhtumise eest. Veel tänas ta oma abikaasat Ain Saart retro-mix’i laulude valiku eest. Ain pälvis terve saalitäie aplausi.
Peol valiti retrokuningaks Joel Oberschneider, retrokuningannaks Nathali Ploomipuu. Neile pandi kroonid pähe ja lindid ümber. Vinüülplaadid kingiti esinejaile ja külalistele.
Retrorokipidu oli hiilgav. „Vägevalt vinge pidu, kõige parem Lihula kooli ajaloos,“ kinnitasid õpilased. Kõik meeldis. Meeldis, kuidas õhtujuhid vahepaladena nalja viskasid, kuidas Eda oma esimest mobiili Nokia 5110 näitas ja nentis, et sellega saab nüüd vaid naelu seina toksida.
Üritus, mille mootoriks oli Ave–Piia Rohtla, peakorraldajateks kümnendikud Liina Vaimlaga, näitas veel kord, kui ühtne ja teotahteline meie koolipere on. Tegelikult olid korraldajad kõik õpilased oma klassijuhatajatega.
Valli Ost,
peo ja esinejate imetleja